"Frankrig 1916"
Krig brød ud mellem Tyskland og Frankrig...
3. August, 1914.
Fem uger senere, havde den tyske hær smadret sin vej frem...
til den nu kun var 18 mil fra Paris.
De ramponerede franskmænd samlede sig mirakuløst ved floden Marne...
og i en serie uventede modangreb, drev de tyskerne tilbage.
Fronten blev stabiliseret og kort efter...
udviklet til en kontinuerlig række af svært bevæbnede skyttegrave...
zigzaggende deres vej 500 mil...
fra Den Engelske Kanal til den schweiziske grænse.
I 1916, efter to barske år med skyttegravskrig...
havde kamplinierne ændret sig meget lidt.
Succesfulde angreb blev målt i hundrede meter...
og betalt med liv af hundrede tusinder.
General Broulard, sir.
- Dav, George. Hvordan går det? - Paul.
Vidunderligt at se dig igen. Virkelig vidunderligt.
Ah, dette er flot.
Superbt! Storartet, rigtigt storartet.
Jeg har prøvet at skabe en behagelig atmosfære at arbejde i.
Det er lykkedes strålende. Jeg ville ønske jeg havde din smag i tæpper og billeder.
Du er alt for venlig, George. Sid ned, George.
- Tak. - Jeg har virkelig ikke lavet særligt meget.
Stedet er meget lig sig selv da jeg flyttede ind.
Paul, jeg er kommet for at tale med dig om noget stort.
Det er tophemmeligt og må ikke komme videre end din næstkommanderende...
og ikke engang til ham hvis du ikke kan stole på hans diskretion.
Naturligvis.
En hærgruppe bliver skabt på denne front til en offensiv meget snart.
Hovedkvarteret er besluttet på at lave et totalt gennembrud.
- Hvorfor smiler du? - Undskyld.
Jeg troede et øjeblik jeg vidste hvad du ville sige. Fortsæt endelig.
Hvad troede du jeg ville sige?
- Noget om Ant Hill. - Du er en tankelæser.
Tja, det er en nøgleposition.
Det er i min sektor. For at være ærlig har jeg hørt noget snak.
-Der er intet hemmeligt i hovedkvarteret -Hvad synes du?
Det er nøglen til hele den tyske position i denne sektor.
De har holdt den i et år nu...
og det ser ud som om de vil holde den i endnu et år hvis de vil.
Jeg har direkte ordre om at indtage Ant Hill senest den tiende.
- Det er i overmorgen. - Synes du ikke det er absurd?
Jeg tror ikke jeg ville være her hvis jeg virkelig synes dét.
Paul, hvis der er én mand i denne hær som kan klare dette for mig, er det dig.
Det er udelukket. Fuldstændigt.
Min division er blevet skåret i stumper.
Det der er tilbage kan ikke engang holde Ant Hill, og slet ikke indtage den.
Jeg er ked af det, men det er sandheden.
Der var også noget andet jeg ville fortælle dig...
men jeg er sikker på at du vil misforstå mine motiver for at nævne det.
- Hvad var det? - Åh, du kan ikke undgå at misforstå det.
Men, som din ven burde jeg måske fortælle dig det.
- Hvad prøver du at sige? - Paul, snakken i hovedkvarteret...
er at du er på tale til det 12te Korps.
- Det 12te Korps? - Ja, og med det, en stjerne mere.
Jeg har skubbet på så meget jeg kan.
Det 12te Korps behøver en kæmpende general, og det er på tide med din stjerne.
Vi ved begge at din rekordliste er god nok til...
at du kan afvise denne opgave med de argumenter du har nævnt.
Ingen ville sætte spørgsmålstegn. De ville blot få en anden til det.
Så du bør ikke lade dette få indflydelse på din beslutning.
- Åh, undskyld. En cognac? - Nej tak. Ikke før middagen.
Jeg har ansvaret for 8.000 mænds liv.
Hvad er mine ambitioner mod dette?
Hvad er mit omdømme i forhold til det?
Mine mænd kommer før alt andet, George.
- Og de mænd ved det også. - Det ved jeg.
Ser du, disse mænd ved at jeg aldrig ville svigte dem.
Det er indlysende.
Én soldats liv betyder mere for mig end alle Frankrigs medaljer.
Du mener altså...
at dette angreb er fuldstændigt umuligt for dine mænd på dette tidspunkt?
Det sagde jeg ikke, George.
Intet er umuligt for disse mænd når først deres kampgejst er vækket.
Jeg vil ikke lægge pres på dig hvis du mener det er en dårlig idé.
Bare rolig. Det ville du ikke kunne selv hvis du prøvede.
Noget artilleri ville selvfølgelig gøre en enorm forskel.
-Hvor meget artilleri støtte kan du give mig? -Jeg skal finde ud af det.
- Hvad med forstærkninger? - Vi ser hvad vi kan gøre...
men jeg føler mig sikker på at du kan klare dig med det du har.
Vi skulle nok kunne klare det.
Paul, jeg vidste jeg gjorde det rigtige i at komme til dig.
Du er manden der kan indtage Ant Hill. Angående den stjerne--
Det har intet at gøre med min beslutning!
Om noget, ville det få mig til at gå imod.
Det er jeg ikke i tvivl om.
Hvornår regner du med det vil ske?
- Ikke senere end i overmorgen. - Vi skulle nok kunne klare det!
Hallo soldat. Klar til at dræbe flere tyskere?
- Ja, sir. - Hvad hedder du, soldat?
- Sir, Menig Ferol, Kompagni A. - Aha. Er du gift, Menig?
- Nej, sir. - Jeg er sikker på din mor er stolt af dig.
- Ja, sir. - Fortsæt, Menig, og held og lykke.
Tak, sir.
- G'morgen, General. - God morgen.
- Hallo soldat. - Sir.
- Klar til at dræbe flere tyskere? - Ja, sir.
Giver riflen en omgang, ser jeg.
Sådan er det. Soldatens bedste ven.
Er du god ved den vil den altid være god ved dig.
Ja, sir.
Nå men, held og lykke soldat.
- Fortsæt. - Tak, sir.
Hallo soldat.
Klar til at dræbe flere tyskere?
Er... alt i orden, soldat?
I orden? Ja, sir. Alt er i orden.
God mand.
- Er du gift, soldat? - Gift? Mig, gift?
- Ja. Har du en kone? - En kone? Om jeg har en kone?
Sir. Han har en smule granatchok.
Om forladelse, Sergent. Men der er ikke noget der hedder granatchok.
Har du en kone, soldat?
Min kone? Min kone. Ja, jeg har en kone.
Jeg kommer aldrig til at se hende igen.
Tag dem sammen! De opfører dem som en kujon!
- Jeg er en kujon, sir. - Hold op med det!
Sergent, de skal øjeblikkeligt overføre denne baby væk fra mit regiment!
Jeg vil ikke have andre modige mænd smittet af ham.
- Ja, sir. - Fortsæt, Sergent.
De havde ret, sir. Den slags kan sprede sig hvis det ikke holdes nede.
General, jeg er overbevist om at Deres ture...
har en betragtelig effekt på disse mænds moral.
Jeg tror at kampgejsten i 701ste udspringer fra det.
Nej, Major. Den gejst blev født ind i dem.
Generalen kommer, sir.
- Altid en fornøjelse at se dem, Oberst. - Mig en ære, General.
Fornøjelsen er helt på min side.
Ganske fint lille sted De har her.
Jeg vil reservere min kommentar om dets finhed sir, men det er lille.
Lidt mangelfuldt på siddepladser.
Mere end nok til mig. Fik aldrig for vane at sidde.
Kan lide at være på tæerne, bevæge mig.
Ja. Jeg kan dårligt få ham bag et skrivebord og underskrive en ordre.
Sådan er jeg, ved du, Dax.
Jeg kan ikke forstå disse lænestolsofficerer--
fyre der prøver at kæmpe fra et skrivebord, og vifter med papirer ad fjenden.
Deres største bekymring hvorvidt en mus kravler op i deres bukseben.
Jeg ved nu ikke. Hvis jeg kunne vælge mellem en mus og en Mauser, ville jeg tage musen.
Det får du mig aldrig til at tro på.
Alvorligt talt, hvis en mand er en tøsedreng...
så lad ham tage en kjole på og gemme sig under sengen.
Men hvis han vil være soldat, så, ved Gud, skal han være én.
Han må kæmpe. Det kan han ikke med mindre han er hvor kampen er.
- Det er mit motto. - Jeg må erklære mig enig med Dem...
når de præsenterer deres sag så overbevisende, sir.
- Du har altid levet op til det. - Vil du se dig omkring?
Ja, Oberst.
Her er noget interessant. Ant Hill.
Så god en udsigt til den som man kan få uden ligefrem at være der.
Ha-ha. Det vil ikke vare længe nu, vil det?
Ah.
Ja.
Jeg har nu set meget mere formidable mål.
Meget, meget værre.
Ikke ligefrem noget vi kan snuppe og løbe væk med...
men den kan indtages.
-Lyder en smule sært, ikke? -Hvorfor?
Jaeh, som noget der har med en kvinde at gøre.
Åh, ja, såmænd. Du er rigtignok på tæerne her til morgen, Oberst.
Endda mere end sædvanligt. Men vi må ikke glemme...
at Obersten var den måske førende strafferetsadvokat i hele Frankrig.
- Naturligvis, General. - Mine herrer, I er alt for venlige.
Fortæl mig. Oberst, hvordan gik Deres vagt i går aftes?
Vi tiltrak noget artilleri. 29 tilskadekomne, sir.
Ja, jeg så det på vejen hertil. Der er ingen undskyldninger for det. Dumt.
De samlede sig som en sværm af fluer, ventende på at nogen smækkede dem.
Det ser ud til de aldrig lærer det. De kommer i knibe under kraftig beskydning--
og samler sig hver gang-- flok-instinkt, går jeg ud fra.
- Som noget hos et laverestående dyr. - Som noget ganske menneskeligt, synes jeg.
Eller ser de ikke en forskel mellem de to, Major?
Åh, ja, meget beklageligt, selvfølgelig.
Ja, rigtigt. Major, vil De undskylde os et par minutter?
Ja, sir. Selvfølgelig.
Oberst.
Nå, Oberst, hvad synes De så?
- Om hvad, sir? - Ant Hill.
Oberst, Deres regiment skal indtage Ant Hill i morgen.
- De kender mine mænds tilstand, sir. - Naturligvis, vil folk blive dræbt.
Muligvis mange. De vil tage imod kugler og sprængstykker...
og derved gøre det muligt for andre at komme igennem.
- Hvilken støtte får vi? - Jeg kan intet give dig.
Hvilke tabstal forventer De, sir?
Lad os sige, 5 procent dræbt af vores egen spærreild. Det er et pænt skøn.
10 procent mere på at komme igennem ingenmands-land...
og 20 procent mere på at komme igennem pigtråden.
Så er der 65 procent tilbage når den værste del er overstået.
Lad os sige yderligere 25 procent på faktisk at indtage Ant Hill.
Vi har stadig en styrke der er mere end rigelig til at holde den.
General, du siger at mere end halvdelen af mine mænd vil blive dræbt.
Ja, det er en frygtelig pris at betale, Oberst.
- Men så vil vi have Ant Hill. - Men, vil vi, sir?
Jeg stoler på dem, Oberst. Hele Frankrig stoler på dem.
Morer jeg Dem, Oberst?
Jeg er ingen tyr, General. Det skal ikke viftes med et flag for at jeg angriber.
Jeg synes ikke om sammenligningen mellem det franske flag og en tyrefægterkappe.
Jeg ville ikke være respektløs overfor det franske flag, sir.
Patriotisme er måske gammeldags, men en patriot er en ærlig mand.
Ikke alle, har altid ment sådan. Samuel Johnson sagde noget andet.
Og hvad var det, om jeg må spørge?
- Åh, ikke noget. - Hvad mener du, "Ikke, noget"?
- Åh, sir, intet virkelig vigtigt. - Når jeg stiller et spørgsmål, er det vigtigt.
- Nå, hvem var denne mand? - Samuel Johnson, sir.
All right. Hvad havde han at sige om patriotisme?
Han sagde det var en slyngels sidste skjulested, sir. Undskyld, sir.
Jeg mente det ikke personligt, sir.
De er træt, Dax. De er meget træt.
Det er Dem der er udmattet, ikke Deres mænd, og det er min skyld.
Jeg har givet Dem den ene umulige opgave efter den anden. De trænger i høj grad til hvile.
- Det har jeg ikke sagt! - Og det ville De heller aldrig.
Derfor vil De ikke have noget at skulle have sagt om det, Oberst.
Jeg beordrer Dem på ubestemt orlov.
General, De kan ikke tage mig væk fra mine mænd. Det kan De ikke gøre mod mig, sir!
Ikke mod Dem, Dax. For Dem. For Deres bedste og for Deres mænds bedste.
Mine mænds bedste, sir?
Hvis en officer savner tillid, hvad kan vi forvente af hans mænd?
Naturligvis ønsker jeg ikke at afløse Dem, men jeg må have entusiastisk støtte.
De har ikke én gang sagt, at Deres mænd kan tage Ant Hill.
Vi tager Ant Hill.
Hvis nogen soldater i verden kan tage den...
tager vi Ant Hill.
Og når du gør det, vil dine mænd blive afløst og få en lang hvile.
Korporal Paris and Menig Lejeune til tjeneste, sir.
Det tog sin tid.
Vi forberedte os så hurtigt vi kunne, sir. Vi var nødt til at varsko vagtposterne.
All right. Stå rør. Dette er en rekognoscerings patrulje.
Tysk pigtråd, maskingevær stillinger, identifikation af grupperinger.
Det vil kun være os tre, og vi skal undgå kamp hvis vi kan.
Vi går ud til venstre, og vi kommer tilbage gennem Post Seks til højre.
- Er alt klart ved Post Seks? - Alle vagtposterne er varskoet.
Nummer seks vil sende lysraketter op med 10 minutters interval fra klokken 0400.
- Jeg ville have dem hvert femte minut. - Det sagde jeg til dem, sir.
Sergenten siger at hvert femte minut er for meget. Det vil tiltrække artilleri.
Lidt af en strategiker, denne sergent. Hvad er hans navn?
Jeg ved det ikke, sir.
All right. Vent udenfor. Jeg kommer om et øjeblik.
Vil de fortælle os feltråbet, sir?
- Calais. - Ja, sir.
- Han styrker sig. - Det lugtede himmelsk.
Jeg kan altid mærke når han har drukket. Han bliver sarkastisk.
Han kunne da i det mindste have budt os andre, det svin.
Hej, hvad har han egentligt imod dig?
Vi gik i skole sammen før krigen.
Han synes ikke jeg har nok respekt for ham. Han har ret.
Er D'herrer parate?
- Alting klart og forstået? - Ja, sir.
Stien gennem vores pigtråd er lige her ud for.
Maskingeværerne peger på åbningen.
- Held og lykke, mænd. - Tak, sir.
All right, mænd. Af sted.
- Hvad er det? - Det ved jeg ikke.
Lejeune, ud at kigge på det. Vi dækker dig.
Dele en natpatrulje op?
Fremad, Lejeune.
Jeg kan ikke lide det. Lad os komme ud herfra.
Vi har ikke givet ham tid nok.
- Hvis vi venter, får de også ram på os. - Vi bliver nødt til at vente på ham.
Han må være død. Hvor er han?
- Jamen dog! - Overrasket, Løjtnant?
Ja, det er jeg. Glædeligt overrasket. Jeg troede du var blevet dræbt.
Du blev ikke hængende for at finde ud af det, gjorde du, Løjtnant?
Hør nu lige. Hvad mener du?
Jeg mener at du løb som en hare efter du dræbte Lejeune.
Dræbte Lejeune? Hvad snakker du om?
Jeg bryder mig ikke om dit tonefald.
Du taler til en officer. Husk det.
Jamen så må jeg jo have taget fejl, sir.
En officer ville ikke gøre sådan.
En mand ville ikke gøre sådan.
Kun en ting ville.
En lusket, sprut-tyllende...
kujon-rotte med en flaske i stedet for en hjerne...
- Så er det nok. - og en rygrad som en spytklat.
- Nu er du i vanskeligheder. - Åh, er jeg?
Men du er i en endnu værre. For det første, generel lydighedsnægtelse.
For det andet, trusler mod din højerestående officer.
For det tredje, nægte at udføre en ordre og opfordre andre til at gøre det samme.
Hvordan tror du de anklager kommer til at se ud på papir?
Ikke halvt så slemme som disse.
Udsætte sine mænd for livsfare ved skødesløshed...
fuldskab i tjeneste, direkte mord på en af dine egne mænd...
og fejhed over for fjenden.
Phillip, har du nogensinde prøvet at anklage en officer?
Det er mit ord mod dit. Hvis ord tror du de vil tro på?
Eller lad mig sige det sådan.
Hvis ord vil de acceptere?
Jeg vil fortælle dig hvad jeg er villig til at gøre.
Indtil videre, er alt hvad jeg har skrevet i denne rapport...
at du og Lejeune blev dræbt mens i var på patrulje.
Jeg vil fikse det så der står at det lykkedes dig at komme tilbage...
efter vi kom væk fra hinanden under træfningen.
- Det vil lukke sagen. - Du dræbte Lejeune. Det ved du.
- Det var en ulykke. - Du kastede den granat.
Jeg ville give alt for at det ikke var sket. Det er sandheden.
Helt ærligt, jeg ved du ikke kan lide mig, men hvilken slags menneske tror du jeg er?
- Åh, god morgen, Oberst. - Stå rør, folkens.
- Jeg har ventet på din rapport. - Vi fandt ud af et par ting.
- Gik alt godt? - Nej, sir. Menig Lejeune blev dræbt.
- Hvordan skete det? - Det er i rapporten, sir.
- Kom med den. - Den er endnu ikke helt færdig, sir.
Det var alt, Korporal. Du klarede dig godt i aften.
Du kan være stolt af dig selv. Se at få noget søvn.
Ja, sir.
- Hvordan mistede du Lejeune? - Maskingeværild, sir.
Han hostede. Fik næsten os alle dræbt.
Få gjort rapporten færdig, og send den til mit skyttehul med det samme.
Ja, sir.
Artilleriet starter klokken 0515.
Første Battalion rykker frem 0530.
Når de forreste har fjernet den tyske pigtråd...
vil den anden bølge, bestående af Anden og Tredje Battalion...
minus to kompagnier i reserve, rykke frem.
I hvert fald ikke senere end 0540.
Det var det, mine herrer. Er der nogen spørgsmål?
Sir, er 15 minutters artilleri forberedelse alt vi kan forvente?
Man mener at mere end det vil give dem for meget tid til at organisere sig.
Hvordan skulle vejret blive i morgen, sir?
For godt.
Ingen chance for regn eller tåge?
Vejrudsigten siger sol hele dagen.
Hvis, eller måske skulle jeg sige når, vi tager Ant Hill...
hvor lang tid skal vi så holde den før vi kan forvente støtte?
General Mireau, som forresten personligt vil holde øje med angrebet...
har lovet støtte fra 72de ved solnedgang i morgen...
hvilket selvsagt betyder, at vi skal holde den hele dagen.
Flere spørgsmål?
Okay, mine herrer, held og lykke. Jeg er sikker på I vil klare det som I altid gør.
Lad os få noget søvn.
Jeg er ikke bange for at dø i morgen, kun for at blive dræbt.
- Det er klart som blæk. - Hvad vil du helst dræbes af?
- En bajonet eller et maskingevær? - Maskingevær, selvfølgelig.
Det er det jeg mener. De er begge stålstykker der river dine indvolde itu...
men maskingeværet er hurtigere, renere og mindre smertefuldt, ikke?
- Og hvad beviser det? - Det beviser at de fleste af os...
er mere bange for at komme til skade end at blive dræbt.
Tag Bernard. Han går i panik når det drejer sig om gas. Gas generer ikke mig det mindste.
Han har set billeder af gas-tilfælde, men det betyder intet for mig.
Men jeg vil fortælle dig noget. Jeg ville hade som bare fanden at skulle undvære min hjelm.
Men jeg har ikke noget imod at undvære en hjelm til min bagende.
- Og hvorfor? - For dér er din hjerne.
Fordi jeg véd at et skud i hovedet vil gøre mere ondt end et i bagenden.
Bagenden er kun kød, men hovedet-- hovedet er ren knogle.
- Tal for dig selv. - Fortæl mig så.
Bortset fra bajonetten, hvad er du mest bange for?
- Sprængstoffer. - Nemlig. Sådan har jeg det også.
Fordi jeg ved at det kan rive dig i stumper værre end noget andet.
Hør her, jeg prøver at fortælle dig dette: Hvis du virkelig er bange for at dø...
ville du leve i en døs resten af dit liv...
fordi du ved at du skal af sted en dag, en hvilken som helst dag.
Hvis det virkelig er døden du frygter, hvorfor skulle du så bekymre dig om hvad det er der dræber dig?
Du er for klog for mig, Professor. Alt jeg ved er, at ingen ønsker at dø.
Igennem til Divisionen, sir. Igennem til Polygon.
Alt stille. Alle enheder rapporterer at de er klar.
Nul minus to.
Må jeg byde d’herrer på lidt cognac?
Tak, sir.
Efter Dem, sir.
For Frankrig.
Minus 15, 14, 13...
ti, ni, otte...
syv, seks, fem, fire...
tre, to, en, nul.
Sergent, hvor er B Kompagni?
Jeg ved det ikke, sir.
- Hvor i himlens navn er de? - Til venstre, sir.
Hvor er resten? Nul plus en, og de er stadig i skyttegravene.
De rykker ikke fremad. Ynkelige kujoner! De rykker ikke fremad!
Spærreilden flytter sig fra dem. De er stadig i skyttegravene!
Ja, sir.
Kaptajn Nichols.
Ja, sir?
Giv 75de ordre om at beskyde vores egne stillinger.
Kaptajn, forstod de ikke min ordre?
Jo, sir, men jeg må ærbødigst bede om at--
Kaptajn, forstod de ikke min ordre?
Jo, sir.
- Så udfør den, Kaptajn. - Ja, sir.
Hallo, Polygon? Her er Divisionen.
Batteri Et og To påbegynd beskydning...
på koordinaterne 32-58-78.
Batteri Et og To påbegynd beskydning...
på koordinaterne 32-58-78, over.
General, batteri-chefen rapporterer at dette er vore egne stillinger.
Han siger det må være en fejltagelse.
- Bekræft ordren, Kaptajn. - Ja, sir.
Der er ikke tale om en fejltagelse. Ordren bekræftes.
Batteri-chefen rapporterer ærbødigst at han ikke kan udføre sådan en ordre...
med mindre den er skriftlig, og underskrevet af generalen, over.
General, batteri-chefen rapporterer ærbødigst at han ikke kan udføre sådan en ordre...
med mindre den er skriftlig, og underskrevet af generalen.
- Giv mig den telefon. - Ja, sir.
General Mireau her.
Batteri-chefen her, sir.
Tropperne gør mytteri, nægter at rykke frem. Skyd indtil videre befaling!
De må undskylde, sir, men de har ikke ret til at beordre mig til at skyde mine egne mænd ned...
med mindre De er villig til at tage det hele og udelte ansvar for det.
Kaptajn Rousseau, vil De adlyde min ordre?
Jeg må have en skriftlig ordre før jeg kan udføre en sådan handling, sir.
Hvad hvis de bliver dræbt? Hvor vil jeg så være
De vil være foran en henrettelses-peloton i morgen tidlig!
Overgiv Deres kommando. Rapporter Dem arresteret til mit hovedkvarter!
Roget!
- Hvorfor er Deres mænd stadig hernede? - Det er umuligt, sir. Major Vignon er død.
Få disse mænd ud af skyttegraven!
Kom så! Lad os gøre klar til at prøve igen! Få de mænd ud herfra!
Jeg har prøvet 3 gange! Se alle de tilskadekomne.
All right, Lad os prøve igen! Kom så!
Det er umuligt, sir. Alle mændene trækker sig tilbage.
Sir, jeg bliver nødt til at sige til Obersten...
Ja undskyld, men Deres bemærkning til mig var meget uretfærdige, sir.
Det er simpelthen umuligt.
General, i følge de første rapporter, er angrebet mislykkedes langs hele linien.
Mændene trækker sig tilbage til vores egne skyttegrave.
Major Saint-Auban, arranger en umiddelbar afløsning af 701e Regiment.
Send dem til Chateau de L'aigle. Få Oberst Dax til at melde sig hos mig.
Major Gouderc, sammenkald en krigsret.
Den skal være klar til at mødes kl. 3:00 i morgen eftermiddag.
Hvis de tøsedrenge ikke vil møde tyske kugler, skal de møde nogle franske!
Jeg beordrede et angreb. Deres tropper nægtede at angribe.
Vores tropper angreb, sir, men de kunne ikke komme nogen vegne.
Fordi de ikke prøvede. Jeg så det selv. Halvdelen forlod aldrig skyttegraven.
En tredjedel af mine mænd blev holdt i skak fordi beskydningen var så intens.
Ingen kævleri om brøkdele. Fakta er...
at en stor del af Deres mænd aldrig forlod sin egen skyttegrav.
Oberst Dax, jeg vil have ti mænd fra hvert kompagni i Deres regiment...
anklaget med krav om dødsstraf, for fejhed.
- Dødsstraf? - For fejhed!
De har skummetmælk i deres årer i stedet for blod.
Det er det rødeste mælk jeg nogen sinde har set. Mine skyttegrave er gennemblødt af det!
- Så er det nok. - Jeg vil ikke ud i en krig på ord--
Hvis De fortsætter på denne måde, bliver jeg nødt til at få Dem arresteret.
Jeg tror Obersten har en pointe, selv om han fremfører den temmelig ligefremt.
Dette er ikke en retssag, men den minder på mange måder om det...
og Oberst Dax har teknisk set rollen som forsvarer.
Med tanke på anklagen, ville retten give ham vide rammer for at argumentere sin sag.
Vide rammer er én ting, ulydighed en anden.
Jeg siger blot min mening, General.
Føl Dem endelig ikke bundet til at acceptere den.
Jeg er helt parat til at acceptere den, General Broulard.
Undskyld, sir. Det var virkelig ikke min mening at være ulydig.
Mit eneste mål er at minde Dem om det heltemod disse mænd har udvist...
ved alle tidligere lejligheder.
Vi taler ikke om fortiden. Vi taler om nutiden.
Men kan De ikke se, sir? De er ikke kujoner.
Hvis nogle af dem ikke forlod skyttegraven, må det have været umuligt.
De blev beordret til at angribe. Det var deres pligt at adlyde den ordre.
Vi kan ikke overlade det til mændene at bestemme om en ordre er mulig.
Hvis det var umuligt, ville det eneste bevis være deres døde kroppe...
liggende i skyttegraven.
De er afskum, Oberst.
Hele det rådne regiment er en samling lusede, klynkende, hale-slæbende køtere.
Tror du virkelig på det?
Ja, jeg gør. Det er præcis hvad jeg tror.
Og hvad mere er, det er et uimodsigeligt faktum.
Hvorfor ikke skyde hele regimentet? Jeg mener det alvorligt.
Do misforstår det jo fuldstændigt. Vi vil ikke slagte den franske hær.
Vi vil blot statuere et eksempel.
Åh, hvis det er et eksempel De vil have, så tag mig.
- Tage Dem? - Ja, sir. Hvis De vil have et eksempel...
kan én mand være det ligeså godt som hundrede.
Det logiske valg er den officer med mest ansvar for angrebet.
Rolig nu, Oberst. Jeg tror De er overanstrengt.
Dette er ikke et spørgsmål om officerer.
Paul, vi ønsker ikke at gøre for meget ud af dette.
Hvad så hvis vi siger et dusin?
Jeg talte om hundrede mand. Nu er vi nede på 12.
Paul, lad os ikke købslå om det her mere.
Lad os blive enige én gang for alle, så vi alle kan leve med det.
Tjae, måske var jeg lidt for ivrig efter at se retfærdigheden ske fyldest.
Jeg har brugt hele mit liv i hæren.
Jeg har altid prøvet at leve op til mine principper.
Det er den eneste fejl jeg nogensinde kan blive anklaget for.
Jeg vil slå mig tilfreds med dette:
Lad kompagnicheferne vælge én mand fra hvert kompagni i den første bølge.
- Tre i alt. - Jamen, det er yderst fornuftigt, Paul.
Krigsretten vil mødes på slottet kl. 3:00 i eftermiddag.
- Vil det passe dig? - Jeg vil ikke være der, Paul.
Vil du ikke være der?
Nej. Jeg tror det er bedst at du selv klarer denne sag.
Det er sikkert rigtigt.
General Mireau, hvis det er muligt...
Jeg vil gerne udpeges til advokat for de tiltalte.
Jeg vil overveje det.
Åh, det kan vi godt tillade. Det kan de godt regne med, Oberst.
Tak, sir.
Præcis middag, Paul. Jeg håber at De kan blive til frokost, Oberst.
George, jeg tror desværre at Obersten ikke har tid.
Indrøm det, Paul, du har gemt denne mand.
Holdt ham for dig selv. Jeg synes det var meget selvisk gjort.
Tak, General, men jeg er bange for at der ikke er meget tid mellem nu og 3:00.
Selvfølgelig, Oberst. Jeg ser frem til at møde Dem igen.
- Ja, Kaptajn? Hvad er der? - De beordrede mig herhen, sir.
- Kaptajn Rousseau, Batterichef. - Ja, selvfølgelig.
Jeg ville tale med Dem om at nogle af Deres granatskud var for korte.
Men jeg har ikke tid nu. Vend tilbage til Deres post indtil videre.
Ja, sir.
- Noget skidt. Det demoraliserer mændene. - Jeg er ganske enig.
Den bedste løsning er at forflytte ham til en anden afdeling.
En krigsret burde riste ham lidt først.
Tjae, i sager om for korte granatskud, prøver jeg altid at undgå en høring.
Det rygtes blandt mændene og gør et dårligt indtryk.
Forflytning vil være den bedste straf for ham, synes jeg.
- Måske har du ret. - Åh, vil De undskylde mig et øjeblik?
En regimentsag jeg vil nævne for Obersten.
- Vi mødes i spisesalen. - Udmærket. Om et øjeblik.
Det skal være Kaptajn Sancy, Kaptajn Renouart og Løjtnant Roget.
- Ja, sir. - De skal møde mig om en halv time.
- Ja, sir. - Oberst Dax?
- Ja, sir. - Jeg vil tale med Dem.
Naturligvis, sir.
- Lad os nu være fornuftige med det her. - Fornuftige, sir?
Hør på mig, Dax. De kan godt droppe Deres smarte snak overfor mig, forstået?
General Broulard synes vist De er morsom. Det gør jeg ikke.
- Jeg ønsker at De stopper med denne sag. - Hvadbehager. Er det en ordre?
Oberst Dax, når dette roderi er overstået, knækker jeg Dem!
Jeg finder et påskud, og degraderer Dem til menig.
Jeg vil ødelægge Dem. Det vil kun være hvad De har fortjent...
at vise så lidt loyalitet overfor Deres overordnede.
Det var alt, Oberst.
General Mireau mener at angrebet på Ant Hill i går morges...
mislykkedes på grund af en mangelfuld indsats fra Første Battalion.
Hver af jer skal udvælge én mand fra Jeres kompagni...
arrestere ham og lade ham møde op for en krigsret...
senest kl. 1500 i eftermiddag.
Anklagen er fejhed foran en fjende.
De har deres ordrer, mine herrer. Lad os udføre dem.
Men Løjtnant Roget dræbte Lejeune på den patrulje...
og afpressede mig så til at tie stille med det!
- Derfor valgte han mig! - Korporal, jeg forstår Dem.
Men det har intet at gøre med de anklager De står tiltalt for.
- Tror De ikke på mig, sir? - Jo, det gør jeg.
Men hvem ellers vil tro Dem? De har ingen vidner.
Derudover, ville sådanne anklager mod en officer kun gøre retten fjendtligt stemt overfor Dem.
Når dette er overstået, vil jeg undersøge den sag med patruljen igen.
Sir, i mit tilfælde, lod Kaptajn Renouart sergenten trække lod.
Jeg blev valgt helt tilfældigt.
Du var heldig. Tag nu mig.
Jeg blev blot valgt fordi Kaptajn Sancy sagde jeg var socialt uønsket.
Mig, socialt uønsket.
Jeg opførte mig ikke som en kujon. Trække lod! Er det retfærdigt?
Mine herrer!
De må alle forstå, at årsagen til at netop I blev valgt er irrelevant.
Uanset årsagen, risikerer I dødsstraf.
Hold fast i jeres historier, og lad ikke anklageren få jer fra dem.
Husk på, I er soldater, og jeres overordnede er til stede...
så opfør jer som det I er.
Soldater.
modige soldater.
Jeg har været i det rum I skal sidde i. I vil have solen i ansigtet...
så lad det ikke se ud som om I hænger med hovedet.
Når I svarer på spørgsmål, så se direkte på dommerne.
Ikke pive, bede om nåde eller holde taler. Det er mit job.
Enkle udtalelser. Korte.
Men sig det så det kan høres i hele lokalet.
Og lad være med at gentage jer selv. Det skal jeg nok gøre i min opsummering.
Vi har ikke megen tid. Krigsretten begynder om en time.
Jeg skal kigge nogle notater igennem.
Held og lykke.
Tak, Oberst.
Krigsretten er åbnet. Fangerne må tage plads.
Dette er en generel krigsret. Vi vil se bort fra unødige formaliteter.
Disse mænd er anklaget for fejhed foran en fjende...
og vil blive retsforfulgt for denne forbrydelse.
Hr. Anklager.
Kald den tiltalte, Menig Ferol.
Hr. Præsident, vil anklageren...
afhøre vidnerne uden at læse anklageskriftet?
Spild venligst ikke rettens tid med ubetydeligheder.
Anklageskriftet er langt og der er ingen grund til at læse det.
- Forsvaret har da ret til-- - Anklageskriftet er...
at tiltalte udviste fejhed foran fjenden...
under angrebet på Ant Hill.
Fortsæt, Hr. Anklager.
Indkald den tiltalte, Menig Ferol.
- Menig Ferol. - Ja, sir?
Var De i den første bølge under angrebet på Ant Hill?
- Ja, sir. - Nægtede De at rykke fremad?
Nej, sir.
- Rykkede De fremad? - Ja, sir.
Hvor langt rykkede De fremad?
- Til cirka midten af ingenmands-land. - Hvad gjorde De så?
Maskingeværskugler ramte over det hele--
Besvar spørgsmålet. Hvad gjorde De?
Jo, jeg så at mig og Meyer--
Jeg spurgte ikke hvad De så.
Retten har ingen interesse i Deres visuelle erfaringer.
- Mine hvad, sir? - Besvar spørgsmålet.
Ja, sir. Hvad var spørgsmålet?
De rykkede frem til midten af ingenmands-land. Hvad gjorde De derefter?
- Derefter, sir? - Gik De tilbage eller fremad?
- Jeg gik tilbage, sir. - Med andre ord, Menig Ferol...
De trak Dem tilbage.
Ja, sir.
Det var det hele. Den tiltalte må sætte sig igen.
Et øjeblik.
Hr. Præsident, jeg vil gerne have lov til at afhøre vidnet.
Fortsæt, Oberst.
Tak. Menig Ferol, da De nåede midten af ingenmands-land...
var De da alene med Menig Meyer?
Ja, sir.
Hvad skete der med resten af Deres kompagni?
Det ved jeg ikke, sir. Jeg regner med at resten af dem er enten døde eller sårede.
De befandt Dem altså i midten af ingenmands-land alene med Menig Meyer?
- Ja, sir. - Hvorfor angreb De ikke på egen hånd?
Hvorfor stormede De ikke Ant Hill alene?
Mig og Meyer? De gør grin med mig, sir.
Ja, det gør jeg, Menig Ferol. Tak. Det var det hele.
Jeg kan ikke se meningen med denne række spørgsmål.
Jeg forsøger blot at vise, sir, at anklagerens række...
af spørgsmål, er absurd.
Hr. Anklager.
Så De indrømmer beredvilligt, Menig Ferol, at De trak Dem tilbage?
Ja, sir. Både mig og Meyer.
Jeg vidste vi skulle have taget Ant Hill, men vi gik tilbage.
Det var det hele.
Den tiltalte må sætte sig igen.
Menig Arnaud, gik De fremad?
Ja, sir, indtil jeg blev beordret tilbage til skyttegraven af Kaptajn Renouart.
Hvor langt rykkede De fremad?
Til pigtråden, sir.
Jeg går ud fra det er fjendens pigtråd?
Nej, sir. Det var vores pigtråd.
Vil De fortælle mig, at De ikke rykkede længere frem end til vores egen pigtråd?
Nej, sir. Det gjorde jeg ikke.
Hvor langt vil De sige det var? Hvor mange meter?
Jeg rykkede så langt frem jeg kunne.
Hvor mange meter?
Ikke mange.
Ikke mange?
Nå, Menig Arnaud...
før De blev beordret tilbage...
ansporede De da Deres kammerater til at rykke fremad?
De fleste var døde eller sårede før de kom tre skridt væk fra skyttegraven.
Besvar spørgsmålet.
Jeg ansporede dem ikke. Nej, sir.
Tak.
Menig Arnaud, stå bare rør.
Bortset fra Deres bedrøvelige fiasko med at råbe behjertede krigsråb...
var Deres opførsel på nogen måde anderledes...
end de andre mænds?
Protest. Det er spekulation.
Godkendt.
Kom nogen af mændene i Deres kompagni forbi vores pigtråd?
Nej, sir.
Er det sandt at De er blevet udpeget som kujon...
ene og alene fordi De trak en lap papir mærket med et "X"?
Ja, sir.
Jeg kan ikke se det er relevant.
Det er en accepteret praksis i den franske hær at statuere eksempler ved lodtrækning.
Siden hele dette kompagni kun avancerede nogle få meter...
var lodtrækning fuldstændig retfærdig i dette tilfælde.
Jeg vil alligevel gerne pointere at denne soldat har udmærket sig...
i nogle af krigens blodigste slag.
Med rettens tilladelse, vil jeg læse ærefuld omtale...
som han allerede har fortjent ved to tilfælde.
Først, omtale for udvist heltemod--
Det er irrelevant. Den tiltalte er ikke anklaget for hans tidligere mod...
men for hans nylige fejhed.
Medaljer er ikke et forsvar.
Må jeg føre karaktervidner?
Det må De ikke.
Men De må føre vidner der kan påvise at han nåede til den tyske pigtråd.
Hr. Præsident, ingen i hele regimentet...
kom blot i nærheden af den tyske pigtråd, heller ikke mig selv.
Indkald den næste tiltalte.
Hvis De er færdig, Oberst.
Tak.
Fangen må sætte sig igen.
- Så De forlod ikke engang skyttegraven? - Nej, sir.
Det var det hele.
Korporal Paris, hvorfor forlod De ikke skyttegraven?
Major Vignon var ramt, og han faldt oven på mig, sir, og slog mig ud.
Og De lå bevidstløs i skyttegraven under hele angrebet?
Ja, sir.
- Det var det hele. - Har De nogen vidner?
Nej. Alle havde for travlt til at lægge mærke til mig, og mange andre lå døde.
- Men De har ingen vidner? - Nej, sir.
Jeg har kun et temmelig stort snitsår på mit hoved, sir.
Det kunne være selv-påført senere.
Tak. De må gå ned.
Hr. Anklager, De kan fremføre Deres påstand.
Højtærede ret...
denne sag taler for sig selv.
Vi var alle vidner til det beklagelige angreb i går morges.
Og det er min påstand at dette angreb...
var en plet på frankrigs flag...
smuds på æren...
af hver eneste mand, kvinde og barn i den franske nation.
Det er på os, at denne...
tunge, påtrængende pligt falder, mine herrer.
Jeg vil bede retten om...
at finde de tiltalte skyldige...
og at udmåle straffen således som militærregulativet foreskriver.
Tak.
Oberst, vil De fremføre Deres påstand?
Højtærede ret, til tider skammer jeg mig...
over at tilhøre menneskeracen, og dette er et sådant tilfælde.
Det er umuligt for mig at opsummere forsvarets sag, da...
retten aldrig gav mig en fair mulighed for at præsentere min sag.
Protesterer De over denne rets gyldighed?
Ja, sir.
Jeg protesterer imod at blive afholdt fra at føre beviser...
som jeg mener er af vital betydning for forsvaret.
Anklageren førte ingen vidner.
Anklagerne mod de tiltalte, har aldrig været fremført...
i skriftlig form.
Og sidst protesterer jeg imod at der ikke...
er blevet ført stenografisk protokol over denne retssag.
Angrebet i går morges var ikke en plet på frankrigs ære...
og slet ikke vanærende for denne nations kæmpende mænd.
Men denne krigsret er en sådan plet...
og en sådan vanære.
Sagen mod disse mænd er at gøre grin med al menneskelig retfærdighed.
Højtærede ret...
at finde disse mænd skyldige vil være en forbrydelse...
der vil forfølge hver af Dem til Deres dødsdag.
Jeg kan ikke tro at menneskets ædleste følelse--
medfølelsen for andre-- kan være fuldstændig død her.
Derfor bønfalder jeg Dem ydmygst om...
at vise disse mænd barmhjertighed.
De tiltalte vil blive eskorteret tilbage til vagtrummet.
Høringen er lukket. Retten vil nu trække sig tilbage og votere.
Der vil være en vagt på seks bevæbnede mænd.
Ladte rifler, bajonetter påsat, to mand til hver fange.
Ved det første tegn på uro, vil fangerne straks blive dækket...
og hvis roen ikke genoprettes med det samme, vil fangen blive skudt.
Alt skal foregå uden smuttere med mindst mulig forsinkelse.
Det skal ikke være forhastet. Der må ikke være noget fumleri.
Jeg er blevet udpeget til dette og gjort personlig ansvarlig...
for enhver mangel på ro, og enhver fejltagelse.
Men De kan stole på at jeg vil finde pågældende, og lade vedkommende betale dyrt...
hvis nogen af jer ikke udfører jeres pligt.
Henrettelsen vil foregå kl. 7:00...
i henhold til dommen fra krigsretten.
Deling, giv agt! Træd af!
- Med hilsen fra General Mireau. - And!
- Sig tak fra os. - Giv ikke mig skylden, soldat.
Hej, grimme, hvad skal vi spise den her med, vores fingre?
Vagten siger at I ikke må få knive eller gafler.
Skal dette forestille at være vores sidste måltid eller hvad?
Det skal ikke forestille at være vores sidste måltid. Det er vores sidste måltid.
Denne and er forrygende.
Tror du de har puttet noget i maden?
Først forgiver de os, og så skyder de os?
- Jeg tror de har puttet noget i den. - Hvad skulle det være?
Joeh, øh—et eller andet der kan bedøve os eller sådan.
Hvad ville der egentligt være galt med det?
Måske ikke noget for dig, men jeg har tænkt mig at slippe ud af dette.
- Og jeg vil ikke være påvirket. - Hvordan vil du slippe ud?
Tygge din vej igennem den stenmur?
Oberst Dax, han vil klare den for os.
Hør her, vi må ud herfra. De dræber os hvis vi ikke gør det.
- Har du en idé? - Nej, men det må kunne lade sig gøre.
Hvor mange folk tror du de har derude?
De har måske et par grupper. Det lød sådan i morges.
- Måske er det nogen af vores venner. - Det er tredje Battalion.
Men lige nu har vi ingen venner.
Hvorfor narre jer selv? Vi slipper ikke ud af dette.
Måske ikke dig, men jeg gør. Det kan jeg garantere for.
Ser du den kakerlak?
I morgen tidlig, vil vi være døde, og den vil være i live.
Den vil have mere kontakt med min kone og mit barn end jeg vil.
Jeg vil intet være, og den vil være i live.
Nu har du en fordel.
Godaften, mine sønner. Jeg er fader Du Pres.
- Er der noget nyt? - Ja, jeg er bange for at jeg bringer dårligt nyt.
I må forberede jer på det værste. Oberst Dax bad mig fortælle det.
- Åh, milde himmel, nej! - Han har været i telefonkontakt...
med hærens hovedkvarter men ikke kunnet få fat i General Broulard...
eller andre ansvarlige.
Det er det samme med Divisionshovedkvarteret. Ingen ønsker at blive fundet.
- Hvor lang tid har vi? - I har stadig rigeligt med tid.
I hvert fald mere end rigeligt til at forberede jer.
Fader, vil du tage dette brev?
- Selvfølgelig, min søn. - Det er til min kone.
Hun vil ikke kunne forstå dette, så jeg har prøvet at forklare det.
Jeg skal sørge for hun får det.
Vil du have at jeg hører dit skriftemål?
For at sige det som det er, fader er jeg ikke særlig religiøs.
Jeg ved du prøver at hjælpe, og jeg sætter skam pris på det...
men hvis jeg begyndte med at bede nu ville jeg føle mig som en hykler.
Åh, der tager du fejl, min søn.
Gud er altid parat til at høre dine bønner.
All right, fader. Vil du høre mit skriftemål?
Ja.
Stol på din skaber, min søn. Døden kommer til os alle.
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn.
Det er virkeligt dybt: "Døden kommer til os alle."
Ja, rigtigt dybt.
Ferol, bange for at dit held skal slippe op?
Se! Dette er min religion.
Åh, store Flaske, tilgiv mig mine synder, for nu lukker jeg mit øje.
Må jeg drikke af dig først? Tak. Amen.
Jeg forstår din smerte, min søn, men du må ikke lade det gøre dit hjerte hårdt.
Må jeg fortælle dig noget, fader?
I min hjemby, var der en lille cafe...
med et spøjst skilt over baren.
Der stod,
"Spørg blot om kredit, for vi afslår yderst høfligt."
- Kom nu. Sid ned. Du er fuld. - Arh, Paris, lad mig være.
Gå dog ud herfra med dine skinhellige, flade svar?
- Er du her blot for at tortere os? - Nej, for at hjælpe jer af al min magt.
- Magt? Du har ingen magt! - Nej, men Gud har magt.
- Har han? Hvor latterligt! - Du kan blive frelst.
Frelst? Jeg bliver frelst?
Stop så, Arnaud!
Fader, få fat i en læge. Hurtigt.
Det skulle holde ham i ro længe nok. Men det er en slem kraniefraktur.
- Han klarer måske ikke natten. - Hvad skal vi gøre ved ham?
Mit råd er at binde ham til en båre så han ikke smutter når I vipper ham.
De vil da ikke henrette en mand i den tilstand.
Dommen vil blive udført. Jeg har allerede tjekket det med generalen.
Hvis han stadig lever i morgen tidlig, så knib hans kinder et par gange.
Det får ham måske til at åbne øjnene. Generalen ønsker at han skal være ved bevidsthed.
Ja?
- Løjtnant Roget melder sig, sir. - Kom ind.
Sergent Boulanger sagde De ville se mig, sir.
Ja. Vi har en temmelig ubehagelig ting foran os om et par timer.
- De mener henrettelsen, sir? - Ja.
Ja, sir. Det er højst uheldigt.
Meget uheldigt. Det er netop sådan jeg synes.
- Ingen af os er glade for det, sir. - Hvordan...
valgte du Korporal Paris?
I—Jeg skulle jo vælge nogen, sir.
Rigtigt. Men du havde vel ingen personlige motiver...
til at vælge Paris, vel?
Du valgte ham fordi han var en kujon, ikke?
Gjorde du, eller gjorde du ikke?
Jo, sir. Det gjorde jeg.
Tjaeh, som du siger, nogen skulle jo vælges.
- Det var lidt af et problem, sir. - Ja, jeg har den samme slags problem.
Jeg skal vælge nogen til at lede eksekutionspelotonen i morgen.
Har du nogen indvendinger mod at tage jobbet?
- Mig, sir? - Ja, dig.
Har du det ikke godt?
Øh-- Næe-- Joeh, jeg har det udmærket, sir. Det er blot fordi jeg--
-Er der for varmt herinde? Skal jeg åbne et vindue?
Jeg har aldrig ledet en eksekutionspeloton før, sir.
Det er nemt nok. Først hjælper du sergenten med at binde mændene til stolperne...
og tilbyder dem et bind for øjnene-- Hvis de vil have det, binder du det på.
Derefter, stiller du dig ved eksekutionspelotonen, løfter dit sværd:
Parat, sigt, skyd.
Så trækker du din revolver, går fremad...
og sender en kugle gennem hver mands hoved.
Sir, jeg anmoder om at blive fritaget fra denne tjeneste.
Anmodning afslået.
- Oberst, jeg-- - Du har fået jobbet. Det er dit.
- Det var alt. - Oberst, hvis De blot ville--
Det var alt!
Ja?
Undskyld mig, sir. Oberst Dax?
- Ja? - Mit navn er Rousseau, sir.
- Artillerikaptajn. - Hvad ønsker De, Kaptajn?
Jeg vil fortælle Dem noget der måske kan få stor indflydelse på krigsretten.
Kom ind.
Oberst. God aften.
- God aften. - Kom og sid ned.
Tak, sir. I—Jeg er ked at at forstyrre Dem på denne måde.
Slet ikke. Altid rart at se Dem, Oberst Dax. Vil De have en cigar?
Nej, tak, sir.
- Men, måske-- - Jeg tror De vil kunne lide den.
Jeg må undskylde for ikke at invitere Dem til festen i aften...
men jeg er bange for at det er en galla affære.
Tak, sir, men jeg må tilstå...
at dette ikke udelukkende er et socialt besøg.
Så, Dax. Lad os nu ikke gå alt det igennem igen.
Selvom jeg må tilstå, at ud fra....
tabstallene, må Deres regiments anstrengelser have været betydelige.
Hvordan kan De forstå dette og tillade at disse mænd bliver skudt i morgen?
Så, Oberst, De vælger at se ganske simpelt på denne sag.
Angrebet var umuligt. Generalstaben må have vidst dette.
Oberst Dax, vi mener vi gør et ganske godt job med denne krig.
De må være klar over, at generalstaben er under et uretfærdigt pres...
fra aviser og politikere.
Måske var angrebet på Ant Hill umuligt.
Måske fejlbedømte vi situationen.
På den anden side, hvis Deres mænd havde turdet mere, kunne de måske have indtaget den.
Hvem ved? Hvorom alting er...
hvorfor skulle vi tage mod mere kritik end højst nødvendigt?
Bortset fra det faktum, at mange af Deres mænd aldrig forlod skyttegraven...
skal man ikke glemme troppernes moral.
- Troppernes moral? - Javist.
Disse henrettelser vil være en perfekt opkvikker for hele divisionen.
Der er kun få ting, der er mere fundamentalt opildnende og stimulerende...
end at se andre dø.
- Det har jeg aldrig tænkt på, sir. - Oberst, tropper er som børn.
Ligesom et barn ønsker at hans fader er fast, behøver tropperne disciplin.
En måde at opretholde disciplinen er at skyde en mand nu og da.
Må jeg spørge...
tror De virkelig på det De lige har sagt?
Det har været en fornøjelse at diskutere dette med Dem, Oberst...
men jeg er bange for at jeg hellere må komme tilbage til mine gæster.
Tilgiv mig at have holdt Dem væk fra Deres fest.
Åh, forresten, sir, har De hørt at General Mireau...
beordrede sin egen artillerichef, Kaptajn Rousseau...
til at åbne ild på sine egne positioner under angrebet?
Kaptajnen nægtede selvfølgelig uden en skriftlig ordre.
Men General Mireau krævede at han skulle påbegynde beskydning af vor egen skyttegrav.
Og igen, nægtede Rousseau uden en ordre på skrift...
men igen blev han beordret og igen nægtede han...
det hele foran vidner.
Tror De virkelig på denne fantastiske historie?
Her er kopier af de beedigede udtalelser fra alle de involverede.
Artillerichef Rousseau, Kaptajn Nichols, artillerispejderen...
telefon kontoristen og min egen udlægning.
Hvad har dette med anklagerne mod de dødsdømte fanger at gøre?
En general i et hysterisk anfald over et mislykket, umuligt angreb...
beordrer hans artilleri til at beskyde sine egne mænd.
Den samme officer, på den samme dag, beordrer en krigsret...
i hvilken tre af hans mænd bliver dømt til skydning.
General, hvad ville Deres aviser og Deres politikere gøre med det?
- Prøver De at afpresse mig? - Sir, det er et grimt ord...
men De er i en vanskelig position.
For meget er sket. Nogen vil komme til skade. Spørgsmålet er hvem.
General Mireaus angreb på Ant Hill mislykkedes.
Hans ordre om at beskyde sine egne tropper blev afvist.
Men hans forsøg på at myrde tre uskyldige mænd...
for at beskytte sit eget omdømme vil blive afværget af generalstaben.
Vil De have mig undskyldt, Oberst Dax? Jeg har været uhøflig over for mine gæster.
Deling, holdt!
Gøb ved...fod!
Af sted.
Fat mod, mine sønner. Det værste er ovre.
God morgen, Paris.
God morgen, Sergent. Hvordan har du det i dag?
Ikke så dårligt. Hvordan har du det?
Du gik glip af noget god ædelse herinde i går aftes.
Hvad fik I?
Har du noget drikkelse til os?
Tag en slurk af den her.
Det slog mig lige. Underligt. Jeg--
Jeg har ikke haft en eneste seksuel tanke siden krigsretten.
Det er temmelig usædvanligt, ikke?
Tag dig sammen, og tag det som en mand.
- Hør, Paris. Hører du mig? - Ja.
Der vil være en masse høje herrer, journalister derude.
Hvordan ønsker du at blive husket?
- Jeg vil ikke dø. - Mange af os vil gå samme vej...
før denne krig er ovre.
Jeg er ligeglad. Jeg vil ikke dø.
- Vil du ikke nok redde mig, Sergent. - Jeg kan ikke redde dig. Nu kan ingen.
Dette er den sidste beslutning du får en chance for at tage her på jorden.
Du kan tage det som en mand, eller vi kan slæbe dig ud herfra.
I den sidste ende, vil det give det samme. Det er op til dig.
Lad os komme i gang. Du og Ferol tager jeres frakker af. Ingen grund til at blive her.
...med din nådes hjælp at gøre bod...
at rette op på mit liv.
Hvorfor skal jeg dø, Fader?
Hvorfor skal jeg dø? Jeg gjorde ikke noget ga--
Vi sætter ikke spørgsmålstegn ved Guds vilje, min søn.
Men jeg kæmpede. Jeg kæmpede. Jeg kæmpede på slagmarken.
Hvorfor dør de ikke? Hvorfor slår de ikke dem ihjel?
Du udviste mod foran fjenden, min søn.
Vis det nu foran dine egne tropper.
Men jeg er bange. Jeg er bange.
Åh, Fader, jeg er bange.
Fat mod. Stram dig an. Stram dig an, mand.
Han sagde, "I dag, skal du være hos mig i Paradis."
- Virkelig, Fader? - Ja, min søn.
Jeg kommer aldrig til at se min kone igen, Fader.
Jeg kommer aldrig til at se nogen som helst igen, Fader.
Fat mod, mand. Tag dig sammen.
- Jeg kan ikke lade være. - Tag dig sammen, mand.
- Jeg kan ikke lade være, Fader. - Åh, Gud, almægtige Gud.
- Åh, Kristus. Giv mig styrke, Gud! - Skænk mod til denne mand...
som nu skal dø.
Hvorfor skal jeg dø, Fader?
Hvorfor skal jeg dø?
Omkring!
Fastgør mændene!
Deling, giv agt!
Fremad, march!
Deling...
holdt!
Venstre, om!
Jeg angrer...
I det franske folks navn...
Korporal Phillip Paris, Menig Maurice Ferol...
og Menig Pierre Arnaud fra det 701ste Regiment...
der er blevet fundet skyldige i kujoneri foran en fjende...
vil blive henrettet ved riffelskud øjeblikkeligt...
som fastlagt i dommen fra den militære krigsret.
Bind for øjnene?
Ja, Løjtnant. Tak.
Jeg vil ikke dø.
Ville—Ville du have bind for øjnene?
Undskyld.
Åh, Fader.
Parat!
Sigt!
Skyd!
Jeg er frygtelig glad for du kunne være her, George.
Denne slags ting er altid temmelig barske.
Men denne her var storladen, synes du ikke?
Jeg har aldrig set en sådan affære håndteret bedre.
Mændene døde vidunderligt. Der er altid den chance...
at én vil gøre noget der vil efterlade alle med en dårlig smag.
Denne gang, kunne man ikke ønske det bedre.
Ja?
- Ja, Oberst? - De ønskede at se mig, sir.
Åh, ja. Kom ind, Oberst. Kom ind og sid ned.
Oberst, Deres mænd døde rigtigt godt.
- Vil De have kaffe, Oberst? - Nej, tak, sir.
Paul, jeg er blevet gjort opmærksom på at du beordrede dit artilleri...
til at beskyde dine egne mænd under angrebet på Ant Hill.
Hvad gjorde jeg? Hvem fortalte dig det?
Oberst Dax besøgte mig i går aftes med historien.
Jeg har altid vidst at De var en illoyal officer...
men jeg havde aldrig drømt om at De ville nedlade Dem til noget så lavt.
Jeg har edsvorne udtalelser fra Kaptajn Nichols, din artillerispejder...
Kaptajn Rousseau, artillerichefen som nægtede at adlyde din ordre.
Jeg synes det er totalt nedrigt.
Så der er ikke nogen sandhed i Oberst Dax’ beskyldninger?
Jeg forstår ikke hvordan du overhovedet kan spørge mig om det.
Du kan ikke forestille dig hvor glad jeg er for at høre det, Paul.
Jeg er sikker på at du nok skal komme fint igennem det.
- Komme igennem hvad? - Der må jo blive en undersøgelse.
- En undersøgelse? - Intet særligt. Det glemmer offentligheden hurtigt.
- Offentligheden? - Du må rense dit navn.
Du kan ikke tillade sådanne onde insinuationer mod din karakter at gå upåsagte.
Nå det er sådan det er.
Du gør mig til syndebukken.
Den eneste helt uskyldige mand i hele denne affære.
Jeg har kun en sidste ting at sige til dig, George.
Manden du stak i ryggen er en soldat.
Nuvel...
det skulle gøres.
Frankrig har ikke råd til at have fjolser til at styre dets militære skæbne.
Jeg er Dem taknemmelig for at have gjort mig opmærksom på denne sag.
Oberst, kunne De tænke Dem General Mireaus job?
- Hans hvad? - Hans job.
Lad mig lige få det gjort helt klart, sir.
De tilbyder mig General Mireaus kommando?
Så, så, Oberst Dax. Overdriv ikke Deres overraskelse.
De har været efter jobbet fra starten. Det ved vi begge, min dreng.
Jeg er sikkert mange ting, sir, men jeg er ikke Deres dreng.
Jeg ville på ingen måde antyde et biologisk forhold.
- Jeg er ikke Deres dreng i nogen forstand. - Prøver De at provokere mig, Oberst?
- Hvorfor skulle jeg ønske at gøre det? - Præcis. Det ville være en skam...
at miste Deres forfremmelse før De har fået den.
En forfremmelse De så nøje har planlagt.
Sir, ønsker De mit forslag til hvad De kan gøre med den forfremmelse?
Oberst, De vil straks undskylde eller blive arresteret!
Tilgiv mig for ikke at være helt ærlig overfor Dem.
Tilgiv mig for ikke at afsløre mine sande følelser.
Tilgiv mig for ikke at fortælle Dem noget tidligere...
at De er en degenereret, sadistisk gammel mand.
Og De kan gå til helvede før jeg undskylder overfor Dem nu, eller nogensinde!
Oberst Dax, De skuffer mig.
De har ødelagt deres sinds skarphed ved at svælge i sentimentalitet.
De ønskede virkelig at redde disse mænd...
og De fiskede ikke efter at få Mireaus kommando.
De er en idealist, og jeg har medlidenhed med Dem, som med en landsbyidiot.
Vi udkæmper en krig, en krig vi bliver nødt til at vinde.
De mænd kæmpede ikke, så de blev skudt.
De anklager General Mireau, så jeg insisterer på at han besvarer dem.
Hvori består min brøde?
Fordi De ikke kender svaret på dét spørgsmål...
har jeg medlidenhed med Dem.
Tak.
Nu, mine herrer, har vi en ganske speciel underholdning...
til jer.
En slags-- en slags lille afledning, kunne man sige.
Og min kone siger altid, "Hvad er livet uden en smule afledning?"
Nu, mine herrer, giver jeg jer vores seneste tilvejebringelse fra fjenden.
Buuuuh!
Fra Tyskland, hunnernes land!
Mine herrer, en lille perle vasket op på land...
af krigens tidevand.
Hey, tal et civiliseret sprog!
Det er sandt. Den lille dame har sine begrænsninger.
For at sige det som det er, har hun overhovedet intet talent...
bortset fra, selvfølgelig, måske en smule naturtalent.
Den lille dame kan ikke danse, hun kan ikke fortælle vittigheder...
og hun kan ikke balancere gummibolde på sin lille næse.
Men hun kan synge som en fugl! Hun har en strube af guld.
- Kom så, baby! - Kom nu, skat! Syng for os!
Højere!
- Sir. - Ja, sir?
Vi har ordre til at skulle tilbage til fronten med det samme.
- Giv mændene et par minutter mere. - Ja, sir.